Tavaly nem, de ma meglett az afgán csoda
2024. június 23. – Szerző: Krikettgalaxis
Bár – Afganisztán sorozatosan nyújtott jó teljesítményét látva – ma már nem is biztos, hogy csodának kell nevezni, hogy ezúttal, a tavalyi ENN-vébével ellentétben az afgánok le tudták győzni Ausztráliát. Pat Cummins hiába írt történelmet második egymás utáni mesterhármasával, Afganisztán is történelmet írt az eredménnyel.
![Jellegzetes tájkép Afganisztán nyugati részén (illusztráció) Jellegzetes tájkép Afganisztán nyugati részén (illusztráció)](/kepek/nagy/k177.jpg)
A kép szerzője: Michael O’Connor, licenc: CC BY 2.0
Vajon máris eldől-e ma a két továbbjutó a Szupernyolcas első csoportjában? Ez volt a fő kérdés a mérkőzés előtt. Egy ausztrál győzelem esetén eldőlt volna: akkor India és Ausztrália elődöntőbe jut, Banglades és Afganisztán meg már csak a szép búcsúért játszik két nap múlva. A papírforma ezt a forgatókönyvet is jósolta, de ha van csapat a világon, amelyik rendszeresen képes felforgatni a papírformát, akkor az éppen Afganisztán. A tavalyi világbajnokságon is arattak több nem várt sikert – és többek között magát Ausztráliát is kis híján legyőzték, de akkor Glenn Maxwell egy olyan hihetetlen játékrésszel húzta ki az övéit a csávából, amilyet egy játékostól talán ha egyszer láthatunk az életében. Akkor az a győzelem az ausztrálok elődöntőbe jutását jelentette, és mint írtuk, ez ma is így lett volna.
A mai helyszínünk Saint Vincent szigete volt, ahol ugyan már játszottak három meccset ezen a vébén (ráadásul viszonylag alacsony pontszámúakat), de a stationon belül maga a dobósáv egy új, kemény talajú sáv volt. Apró érdekesség, hogy mivel az előre kijelölt meccsfelügyelő, Richie Richardson nem érezte jól magát, így helyette távmunkában Jeff Crowe látta el a teendőit.
Bár eddig a dobást választó csapatok ezen a pályán végül mindig kikaptak a tornán, Ausztrália mégis így döntött ma is. Emellett egy változtatást hajtottak végre az összeállításukban: a gyors dobó Mitchell Starc helyére a lassú Ashton Agart tették be. Eközben Afganisztán kettőt cserélt: náluk Nadzsíbulláh Zadrán és Hazratulláh Zazái maradt ki, míg Karím Dzsanat és a még elég tapasztalatlan Nángiálái Kharoti került be.
Agar mindjárt egy szűz játszmával jelentkezett be – igaz, extrákból 5 pontot így is begyűjtöttek az afgánok. A következő három játszma is 5–5 pöttyös labdát hozott: már most látszott, hogy ez a friss sáv sem lesz az ütősök paradicsoma. De ha a futások nehezen is gyűltek, bizony a kapuk is: ez erőfölényben sem esett ki senki a Rahmánulláh Gurbáz–Ibráhim Zadrán nyitó párból (akik 40 pontot gyűjtöttek ezalatt), és például a félidő felénél még mindig ez a két ütős volt bent (igaz, azért volt közben egy elejtett elkapás is Zadrán ellen – a tettes pedig Agar volt). Utána a 12. játszmában ismét elejtették Zadránt (most Marcus Stoinis), sőt, utána egy kifutási lehetőség is kimaradt – az ütősök köszönték szépen és masíroztak tovább. A 14. játszmára már a 100-at is elérték: ezzel már harmadszor teljesítettek ezen a vébén 100-as társulást, miközben egyetlen más csapat egyetlen más nyitó párja sem ért még el ennyit a tornán! Sőt, Ausztrália ellen bármelyik világbajnokságon soha nem állt fenn még ilyen eredményes első kapus társulás. Hamarosan az egyéni 50-es is meglett mindkettejüknek, Gurbáz pedig visszavette a vezetést a világbajnokság futásranglistáján is – de a 16. játszmában, 118-as állásnál Stoinis egy megtévesztő, lassabb labdával kiejtette. Innentől már záporozni kezdtek az afgán kapuk (és a rontott elkapások is...), de mivel a jó alap megvolt, a nehéz pálya ellenére 148-at tudtak összehozni a végére. Pat Cummins a 18. játszma végén és a 20. játszma elején ismét három ütőst ejtett ki egymás után: ahogy legutóbbi meccsén, úgy most is meglett neki tehát a mesterhármas! Olyan ember is kevés van a világon, aki egész pályafutása során két mesterhármast teljesít, de olyan, hogy kétszer egymás után megtegyék, NH20-ban még soha nem volt! Tesztben is csak egyszer (plusz egyszer, még 1912-ben egy olyan, hogy egy meccsen szerzett valaki kettőt), de ott egy picit kevésbé nagy szám egy mesterhármas (bár azért ott is az).
A cél tehát nem volt túl magas, de a pálya tulajdonságait is nézve nem tűnhetett nagyon könnyűnek sem. És Afganisztán rögtön álomszerűen is kezdett: Navín ul-Hak máris az első játszmában kidobta Travis Headet, a harmadikban pedig Mitchell Marshsal is végzett! Bár a vébé eddigi legjobb dobója, Fazalhak Fárúkí most nem volt eredményes, de helyette Mohammad Nabí igen, így David Warner még az erőfölényben kiesett. De az ausztrálok már korábban, a második kapu elvesztése után beküldték Maxwellt, a már említett 2023-as meccs hősét, hátha ma is hoz valami hasonlót – bár eleinte ennek még nem nagyon mutatkoztak az előjelei, mert a 6. játszma végén 13 dobásból még csak 11 pontja volt, Ausztrália pedig 33/3-ra állt. A következő időszak már jobban sikerült az ausztrálok (és Maxwell) számára: a félidő feléig nem vesztettek újabb kaput, ellenben több mint megduplázták a pontszámukat: 70/3-mal már ők tűntek a meccs esélyeseinek. De ekkor, 8-adik (!) dobóként az afgánok megpróbálkoztak Gulbadín Naibbal is, és ez lett a kulcs. Első játszmájában búcsúztatta Stoinist, második játszmájában Tim Davidet, harmadikjában Maxwellt (aki egyébként egész jó úton járt az ismételt megmentőség felé: már 59 pontja volt), negyedikjében pedig Cumminst is! Az ausztrál összeomlás pedig nem állt meg: miközben határt alig ütöttek, a 20. játszmában elvesztették az utolsó emberüket is, és meglepetés vagy nem meglepetés: Afganisztán 21 futással nyert!
Így viszont még nem dőlt el semmi a csoportban. Akár India is kieshet, akár Banglades is továbbjuthat, bár ezeknek nagyon kicsi az esélye – a fő érdekesség az lesz, hogy Afganisztán ki tudja-e szorítani Ausztráliát a másik továbbjutó helyről? Ha India legyőzi az ausztrálokat, Afganisztán pedig Bangaldest, akkor még az NFA sem volt számítani, az afgánok lesznek a továbbjutók. Ha viszont Ausztrália megverné Indiát (és Afganisztán Bangladest), akkor a nettó futási arány számítana, ami jelenleg az ausztráloknak sokkal jobb.